Brudte favntag
- Hvad hedder De? - Harry Caine.
Tidligere hed jeg Mateo og var filminstruktør.
Jeg havde altid drømt om at være en anden.
Kun at leve ét liv var ikke nok -
- så jeg opfandt et pseudonym, Harry Caine.
En eventyrer, som skæbnen lod blive forfatter.
Jeg lod ham signere alle de manuskripter og historier, jeg skrev.
I årevis delte Mateo Blanco og Harry Caine krop.
Min.
Men på et tidspunkt kunne jeg pludselig kun være Harry Caine.
Jeg blev mit pseudonym. En fiktiv forfatteropdigtet af sig selv.
Der var bare én uforudset detalje.
Harry Caine blev en blind forfatter.
- Ernesto Martel er død. - Hvem?
Ernesto Martel. Jeg kender hans barnebarn.
- Så er han altså død. - Ja. Kendte De ham?
Nej.
Hvad interesserer Dem? Politik, økonomi, kultur...
Jeg er interesseret i dig. Hvordan ser du ud?
Vil du ikke godt beskrive dig selv?
- Hvad vil De vide? - Dine mål for eksempel.
90, 68, 90.
- Hvilken farve er dine øjne? - Grønne.
Og om sommeren lidt blålige.
Og dit hår? Hvad har du på?
Jeg er blond -
- med langt glat hår.
Jeg er iført en lilla top og stramme cowboybukser...
- Stramme? - Ja, stramme.
- Og høje hæle. - Hvor høje?
Meget høje.
Lad mig se...
Blond hår.
Langt.
Lad mig se dine øjne.
Grønne øjne. Om sommeren lidt blålige.
Og din hud...
Sikke en vidunderlig hud.
Og læberne...
...er fyldige.
- Må jeg låne badeværelset? - Ja. Det ligger for enden af gangen.
Undskyld. Jeg troede, du var alene.
- Må jeg komme ind, eller skal I igen? - Nej, kom ind. Vi er færdige.
Hun hjalp mig over gaden og læste avisen op.
Naturligvis. Sikke et roderi.
- Hvad leder du efter? - Min bluse.
Værsgo, din bluse.
- Tak. - Ellers andet? Dine sokker?
Ja tak.
- Værsgo. - Tak.
- Hej. - Hej.
Nå, men... Harry, jeg må videre.
- Tak for hjælpen. - Det var så lidt.
- Du træder mig over tæerne. - Undskyld.
- Det var en fornøjelse. - I lige måde.
- Mange tak. - Det var så lidt.
Nå, men nu må jeg gå.
- Jeg håber, vi mødes igen. - Ja.
Du kan ikke tage enhver, der hjælper dig, med hjem. Det går galt en dag.
Alt er allerede gået galt. Nu er der kun tilbage at nyde livet.
Diego sagde, at du gjorde manuskriptet færdigt i går.
Jeg vil gerne tilføje en epilog.
Jeg har lovet at aflevere det til instruktøren i dag.
Du har det i morgen.
Ernesto Martel er død.
Han var vist meget syg.
Vi har ikke talt om ham i årevis.
Det er sandt.
Hej.
- Hvor ser du ud. - Jeg løb herhen.
Det er mandag, og løb ikke for min skyld. Vi har ikke travlt.
Jo, jeg har. Jeg lovede dem det.
Du får det i aften. Vi ændrer slutningen.
- Nu? - Ja.
Overvej det næste manuskript. Lav en fantasy eller en gyser for unge.
- Det sælger bedst. - Jeg ved ikke, om jeg kan.
Jeg har tænkt på at lave en historie inspireret af Arthur Millers søns liv.
- Ham, der var gift med Marilyn? - Ja.
Det stod i Vanity Fair, og jeg læste det i El País.
Efter Marilyn giftede han sig med fotografen Inge Morat. De fik en søn.
Han var født med Downs syndrom, og Miller skjulte ham.
Han nævnte ham ikke engang i sine memoirer og ville aldrig se ham.
Hans kone bønfaldt ham, men han ville aldrig se ham.
- Frygteligt. - Men en dag mødtes de tilfældigt.
Miller holdt et foredrag til forsvar for en retarderet mand -
- der var blevet dømt til døden efter at være blevet presset til at tilstå.
Hans søn med Downs syndrom var der.
Efter foredraget gik sønnen op på podiet og gav sin far et knus.
Miller vidste ikke, hvordan han skulle slippe fri -
- og da den fremmede slap ham, sagde han:
"Jeg er din søn, Daniel, og jeg er meget stolt af dig, far."
Vi bliver nødt til at bede familien om rettighederne.
Vi ændrer navnene. Temaet er ikke farens smålighed, men sønnens styrke.
Han overlever uden bitterhed over for den far, som havde afvist ham.
Det lyder som et spændende tema -
- men da du begyndte at skrive igen, og jeg at sælge dine manuskripter -
- sagde du, at du aldrig ville lave genindspilninger, serier eller biopics.
Det med biopics overraskede mig.
Det er ikke en biopic, men en historie om overvindelse og godhed.
Ja. Jeg åbner lige.
Jeg har købt yoghurt, men der er hverken rengøringsmiddel eller juice.
Og husk tøjet på renseriet.
- Jeg smutter nu, drenge. - Okay, fint.
- Vi må tale om det senere. - Okay, Judit.
- Hvordan går det? - Fint.
- Har du Presets nye med? - Frisk downloadet fra nettet.
Kanon.
Vil du have lidt crystal?
Nej, jeg har brug for søvn indimellem.
Stå for.
Vær dog lidt diskret.
Her er jo nærmest ingen.
- Giver du en drink? - Bestil, hvad du har lyst til.
- Skal du have noget med? - Nej.
Applikation, piletaster, pil ned, pil op.
Applikationer. Webbrowser, internet.
Søg på internettet.
Nekrolog:
"Finansmanden Ernesto Martel døde i går i sit hjem i Madrid.
Martel var en af 90’ernes mest succesrige forretningsmænd.
Hans imperium Ermar Capital stod bag store byggerier i Latinamerika.
Han var gift to gange og levede stilfærdigt efter Apresto-skandalen.
Han blev anklaget for underslæb -
- og fik tre års fængsel, men afsonede kun..."
Jeg har lige talt med trafikministeren, og nu kører det.
Vi skal bygge metroen i Caracas.
Naturligvis er der mange penge...
I det mindste fem år.
Hør her. Jeg søger en kvalificeret entreprenør og tænkte på Jer...
Ja da. Det hele vil gå gennem mig. Det sagde præsidenten selv.
Jeg ringer senere.
- Ja, hr. Martel? - Lena, kom ind på kontoret, tak.
- Du skal tage diktat til et brev. - Ja, nu skal jeg være der.
- Hej. - Goddag.
Brevet skal stiles til Industriministeriet.
- "Kære Antonio. Det glæder mig..." - Undskyld.
- Har De det godt? - Ja.
"Jeg skal snarest mødes med en venezuelansk komité..."
Fortæl mig, hvad der er galt. Jeg kan helt sikkert hjælpe.
Min far er syg. Han bliver udskrevet i dag, og jeg vil gerne være der.
Hvad fejler han?
Han har kræft i mavesækken. Det har spredt sig.
- Det gør mig ondt. - Tak.
- Hvor er far? - Han venter indenfor.
Det er ufatteligt, at de bare sætter jer ud på gaden som hunde.
- Skulle lægen ikke operere nu? - Jo, det burde han have gjort.
I morges sagde han, at de udskrev ham.
Jeg spurgte hvorfor. Han sagde: "Det er juli, og jeg tager på ferie."
Jeg spurgte: "Sættes vi på gaden?"
"Nej, frue. Jeg sender ham hjem."
"Hvad stiller jeg op med ham hjemme?"
"Det er Deres problem," sagde han. "Jeg tager på ferie."
"Men han er døende," sagde jeg. "Han får en fredfyldt død hjemme."
Hvordan kan de pine ham i 20 dage med prøver og så gøre det her?
Piger, har I helt glemt mig?
Far, altså... Ingen kan glemme dig.
- Min skat... - Tag det stille og roligt.
Det er rart at komme ud, ikke?
Først taskerne...
Du får det rart her.
- Jeg henter dine piller. - Hvil dig.
Jeg går nu. Jeg har travlt.
Hvis der er noget, så ring. Jeg kommer forbi i morgen tidlig.
Hej, mor.
Pas godt på dig selv.
Madame Mylene? Det er Severine.
Severine! Det er dejligt at høre fra dig.
Jeg har brug for penge.
Jeg har fri i weekenden, ikke i hverdagene.
Lad mig se, hvad jeg kan gøre for dig.
- Må jeg ringe allerede i aften? - Jeg venter ved telefonen.
- Hallo? - Severine?
- Hvem er det? - Madame Mylene har henvist mig.
De tager fejl. Her bor ingen Severine.
Jeg må have fået forkert nummer. Undskyld.
- Banerne, frue. - Tak.
- Har han ringet? - Hvem?
- Kunden. - Du kan ikke give ham mit nummer!
- Jeg kunne ikke undslå mig. - Det kan du ikke tillade dig.
Han ved alt om dig. Jeg har ikke sagt noget. Han har selv fundet ud af det.
Han ved, at du ville være skuespiller, og at du har "optrådt" for mig.
Jeg lovede at ringe, hvis du vendte tilbage. Han er min bedste kunde.
- Ja? - Magdalena.
- Mor, hvordan har far det? - Meget skidt.
Vi har haft en frygtelig nat.
Han har kastet blod op. Det er, som om han er revnet indvendig.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. - Jeg kommer nu.
- Ja? - Hr. Martel? Det er Lena.
- Godmorgen. - Undskyld, jeg forstyrrer.
- Du forstyrrer da aldrig. - Jeg ringer, fordi min far er døende.
Han må omgående indlægges, men jeg ved ikke hvor.
De sendte ham hjem i går, og vi ved ikke, hvad vi skal gøre.
Tag det roligt. Vi kører ham på et privathospital. Jeg ordner alt.
Tag det roligt. Dr. Blasco er Europas dygtigste mave-tarm-specialist.
- Hvordan har patienten det? - Han var meget dårlig, da han kom.
Kan De redde hans liv? Jeg er Ernesto Martel.
- Han kan ikke opereres lige nu. - Hvad med i morgen?
Måske. Vi giver ham intravenøs næring og en blodtransfusion.
- Gør det umulige for at redde ham. - Naturligvis. Det er min pligt.
Jeg holder Dem underrettet.
- Må jeg blive her? - Ja, De kan blive, så længe De vil.
Tusind tak.
- Hvordan kan jeg takke Dem? - Jeg står til Deres disposition, frue.
Mor, skal jeg blive her?
Nej, gå bare. Du har været en stor hjælp.
- Skal jeg hente noget mad til dig? - Nej, nu skal jeg nok klare mig.
Jeg ringer til dig.
- Hvem er det? - Jeg hedder Ray X.
Ray X? Det er ikke et navn.
Det er et kælenavn fra min ecstasy-tid.
- Hvad vil De have? - Hjælp til at skrive et manuskript.
- Er du instruktør? - Jeg har lavet en dokumentar.
Det bliver min første film.
Ring til Judit García, min agent. Hun kan arrangere et møde.
Og nu vil jeg gerne i bad. Du jog mig ud af badeværelset.
- Skal du stå der hele dagen? - Jeg fik ikke Judit Garcías nummer.
Slå det op. Hun er en kendt produktionschef.
- Nu går jeg. - Ja, gå så.
- Hallo? - Hej, Harry. Det er mig.
- Hej. - En instruktør ringede til mig.
En Ray X, der vil skrive et manuskript sammen med dig. Har du hørt om det?
Han bad om et møde. Jeg bad ham om et forskud, som han accepterede.
Jeg har for travlt til at komme.
Okay, jeg taler med ham og fortæller dig om det.
Bare det går. Han ligner en med penge.
- Har du set ham? - Hans stemmen lyder sådan.
Og så den check, jeg vil bede om. Jeg sender Diego, så du ikke er alene.
- Nå... Alicante eller Barcelona? - Barcelona.
- Instruktøren vil have Barcelona. - Alicante er bedre.
- Hej. - Jeg har et møde med hr. Harry.
Han er på sit kontor.
Hej. Jeg er Ray X.
Hvordan går det? Sid ned.
- Nå, hvad siger du? - Jeg kan vældig godt lide Deres ting.
- Jeg har set det hele. - Tak. Skal vi ikke gå lige til sagen?
Hvad vil du skrive?
- Altså... - Ja?
Jeg vil gerne skrive om en søn, der tager hævn over sin far posthumt.
Hvorfor vil sønnen hævne sig?
- Faderen ødelagde hans liv. - Hvordan?
Faderen er voldelig, homofobisk, totalt skrupelløs og meget magtfuld.
Sønnen er en følsom dreng med et kunstnerisk sind -
- men har komplekser og er svag.
Han forsøger at behage sin far. Han er homoseksuel -
- men har giftet sig to gange og blev skilt igen ligesom sin far.
Han har en søn, der hader ham lige så meget, som han hadede sin far.
Da faderen dør, kan sønnen omsider få styr på sit liv.
Det er hans redning, hans hævn og den historie, jeg vil fortælle.
Jeg ikke er den forfatter, du har brug for.
Jo, De er. Mere, end De aner.
Jeg betaler hvad som helst.
- Det er for personligt. - Sæt Deres eget præg på det.
Tak, men nej tak. Og hvis det var det hele... Diego!
De får lige mit nummer.
Vær så venlig...
Ifald De skifter mening.
- Vær så venlig... - Slip mig.
- Vi mødes igen. - Da kun, hvis der sker et mirakel.
- Vær venlig at følge med. - Jeg går nu!
Farvel.
Sikke et røvhul.
- Han talte om sig selv, ikke? - Jo sikkert.
Åbn den øverste skuffe, og kig efter billederne fra optagelserne i 1994.
Han er måske på et af dem.
Led videre.
- Her er han! - Beskriv billedet.
Han står med dig på filmsættet.
Han har langt glat hår og et videokamera i hånden.
- Jeg var næsten helt sikker. - Hvem er han?
Ernesto Martels søn. Hvad har han gang i nu?
Læg fotografierne tilbage, og luk skuffen.
Hej. Det er mig. Vi må tale sammen om vores søn.
- Jeg har ikke tid. - Han går i mine kjoler.
Det er din skyld. Du opelskede hans feminine side.
Gør noget. Du er hans far.
Jeg ikke har været en god far i 19 år og er det næppe nu heller.
Jeg må gå. Sig, at hvis han vil tale med mig, så må han selv ringe.
- Vær ikke så hård ved dem. - De afpresser mig.
- Hjælp mig. - Ja, naturligvis.
- Inviter dog din søn herover. - Det sagde hans mor også lige.
Men det er bedst, at du ikke involverer dig med dem.
Han kunne holde mig med selskab. Holder han af film eller teater?
Meget, tror jeg. Hans mor siger, han er lidt bøsset.
Hvis han kommer, må du fortælle mig, om det passer, og om det kan kureres.
- Hvordan skulle jeg vide det? - Du skal ikke bolle ham.
- Men piger opfatter den slags. - Ring selv til ham.
Jeg kan ikke lide dit samliv med en mand. Hvad vil dine børn ikke tro?
At deres far er homoseksuel, har en god smag og er meget heldig.
Hvis de elsker mig, vil de acceptere det.
- Hvorfor blev vi dog gift? - Du tænkte kun på fars formue.
- Hvad mener du? - Jeg lægger på. Der er en, der ringer.
Bare det ikke er din anden ekskone.
- Det håber jeg ikke. Gift dig aldrig. - Det var heller ikke lige min plan.
- Det er Judit García. - Hej, Judit. Har du fået pengene?
Jeg vil ikke have dem. Jeg har lige returneret dem, Ernesto.
- Kald mig Ray, mit kunstnernavn. - Kunstner?
- Hvad har du gang i? - Jeg vil udslette min fars navn.
Hvad har det med Harry at gøre?
Jeg ville gerne se ham og lave en film efter et af hans manuskripter.
Jeg har allerede fundet hovedpersonen.
- Du er ikke instruktør. - Du burde se min dokumentar.
- Ernesto, glem alt om os. - Vær ikke bange for mig.
- Jeg er ikke min far. - Hold dig væk fra Harry.
Hvis du dukker op igen, anmelder jeg dig for chikane.
Jeg har ikke lyst til at tage af sted, men amerikanerne betaler en formue.
- Vi har brug for pengene. - Tag bare af sted. Jeg klarer mig.
Ræk mig Tonino Guerras bog.
Jeg er bekymret for Harry. Pas på ham, mens jeg er væk.
Jeg kan ikke være hos ham dagen lang.
- Det er kun to uger. - Harry kan sagtens klare sig selv.
Det er på grund af Ernesto jr.
Hvis han dukker op eller ringer igen, så fortæl mig det omgående.
- Hvorfor bekymrer det dig? - Jeg stoler ikke på ham.
- Hvorfor? - Det er en lang historie.
- Giv mig et resumé. - Det er ikke det rette øjeblik.
Det er det aldrig.
Hvis du ikke vil se til Harry, bliver jeg i Madrid eller hyrer nogen.
Jeg vil godt se til Harry. Jeg er bare træt af hemmelighedskræmmeriet.
- Hvornår kommer din mor tilbage? - Om ti dage, tror jeg.
- Hvad kigger du på? - En plakat, hvor der står "Giv blod".
- Vil du give dit? - Nej, nej.
Jeg kunne bare godt lide lyden af det. Det ville være en god filmtitel.
- Ja, det lyder godt. - Som en vampyrfilm.
Det er rigtigt.
En gruppe vampyrer står bag reklamen.
De arbejder i blodbanker og bruger selv det donerede blod.
Din mor ville kunne lide den historie. Lad os skrive den.
"Giv blod".
Vampyrerne lever ligesom kineserne diskret i det spanske samfund.
- De kontrollerer adskillige brancher. - Som solbrillebranchen.
Og barer, diskoteker og natklubber.
De behøver ikke narko for at holde sig vågne, så de er gode til natarbejde.
Og i solcremeindustrien. De er følsomme over for klimaændringer.
- Deres solcreme er markedets bedste. - Godt.
Deres fede creme er som en rustning, der beskytter dem hele dagen.
Sådan begynder historien. En smuk pige, fuldstændig nøgen -
- smører sig ind i en meget fed creme, før hun går på arbejde i en blodbank.
Hendes krop er silkeblød og mælkehvid.
Sikke en god begyndelse. Vi må have en kærlighedshistorie.
En kærlighedshistorie mellem en ung vampyrpige og en normal dreng.
Hun arbejder i en af de blodbanker, hvor de selv bruger blodet.
Han går derhen for at give blod. De falder omgående for hinanden.
Da hun stikker nålen i hans blodåre, bliver hun ophidset.
De går ud sammen. Men hun vil ikke gøre ham til en vampyr.
De her vampyrer bider ikke folk, medmindre det er nødvendigt.
- Men de kan godt lide sex, ikke? - Jo da.
Det vil være et af problemerne, for vi har brug for spænding.
De begærer hinanden, men når de skal bolle, så er hun lidt tilbageholdende.
I fald hun mister kontrollen og bider ham i halspulsåren.
Når de er liderlige, må han alt undtagen at kysse hende på munden.
- Og hendes bryster? - De er højrisiko område.
Når han kysser hendes bryster -
- dækker hun ansigtet med puden, som hun bider i stykker.
- Og når hun sutter pik? - Ingen blowjob. Hun ville flå den af.
Man kan klare sig uden kys, men det er hårdt, når de ikke vil sutte pik.
Han er så forelsket, at han accepterer det.
Senere bruger hun mundkurv for at beskytte dem begge.
Når hun bliver ophidset, får hun en slags dental erektion -
- og hendes mund vokser, så hun ligner en ulv.
Jeg kan godt lide din historie. Du kan sætte dit navn på det her.
Jeg kan være din sparringspartner, ligesom du altid har været for mig.
Skidefed musik du spiller.
Jeg kan godt lide dig. Har Alex sagt det?
Jeg synes, vi skal være venner, og du skal fortælle mig alting.
- Lad mig passe arbejdet. - Du skal fortælle mig alting.
Jeg må have noget væske.
Tilgiv ham. Han er høj på GHB.
- Jeg gider ikke at blive overgramset. - Vil du have lidt ecstasy?
- Kun lidt. - Lidt.
Jeg skal arbejde i morgen.
- Manuskriptet er om vampyrer. - Ja?
Vil du have noget GHB?
Jeg har lige taget lidt ecstasy.
Jeg tror, at din ven kan lide mig.
Hvad sker der, Diego? Hvad er der?
- Er det din? - Coca-Cola med GHB.
Hvorfor satte du den ved siden af hans?
- Diego, ro på... - Han er gået kold.
Ring efter en ambulance.
- Hallo? - Diego?
Nej, jeg er en ven. Diego har det skidt. Han må på skadestuen.
Hvorfor? Hvad er der sket? Må jeg tale med ham?
- Nej... - Hvor kører I ham hen?
- Hvor hen? - Til Quirón Hospital.
Hop så ind. Han tager med.
- Det er hans jakke. - Okay.
- Har De brug for hjælp? - Ja tak.
- Skal De på hospitalet? - Ja.
- Nu skal jeg følge Dem ind. - Jeg tager Deres arm.
- Til receptionen? - Ja.
- Hvordan har du det? - Det ved jeg ikke... rystet.
- Har du talt med min mor? - Ja.
- Fortalte du hende om komaen? - Nej, er du tosset?
Det var jo kun seks timer.
Hvis du nogensinde fortæller hende det, så sig, at du besvimede.
Eller noget i den stil.
Jeg fortalte, at du havde fået det skidt af noget, du havde spist.
- Troede hun på dig? - Det ved jeg ikke.
Hun ville komme susende tilbage, men jeg overtalte hende til at lade være.
Er du søvnig?
Nej, jeg er ikke søvnig længere.
- Vil du tale om det? - Nej.
- Vil du godt have, at jeg taler? - Det ved jeg ikke. Hvis du vil.
Jeg mener for at underholde dig.
Før jeg begyndte at lave film, var jeg ret god til at fortælle historier.
Så vil du måske fortælle mig, hvorfor min mor er så bange for Ernesto jr.?
Er hun det?
Hun fik mig til at love, at jeg ville holde øje med, om han dukkede op igen.
Forklarede hun ikke hvorfor?
Hun forklarer aldrig noget som helst.
- Det er en lang historie. - Det sagde hun også.
Hvordan lærte I ham at kende?
Vi mødte ham for 14 år siden.
I et kontor, som vi havde lejet, da jeg forberedte min sidste film.
Efter at have lavet fem dramaer -
- havde jeg skrevet en komedie, eller det troede jeg i hvert fald.
Jeg ville gerne skifte genre og sætte noget på spil.
Og det gjorde jeg bestemt også. Jeg satte i den grad noget på spil.
Mateo...
Der er en pige her. Hun har ikke nogen aftale.
Hvordan ser hun ud?
- For smuk til at være sjov. - Er hun?
Hun er Ernesto Martels elskerinde og er her sammen med hans søn.
- Er hun skuespiller? - Hvordan lever man ellers med ham?
Men kom ud og sig pænt goddag.
Magtfulde mænd skal man stryge med hårene, Man kan jo aldrig vide...
"PIGER OG KUFFERTER"
- Hej. Lena. - Jeg hedder Mateo.
- Jeg er Ernesto Martel jr. - Hvordan går det?
Undskyld, jeg kommer anstigende, men er der ikke audition?
- Jo. - Jeg vil meget gerne prøve.
- Jeg kan komme en anden dag. - Nej, vi kan da vi læse noget.
Fint.
Læseprøven gik ikke godt. Vi var begge to for nervøse.
Efter det første møde stod én ting dog klart.
Alene den kvindes tilstedeværelse foruroligede mig.
- Hvor var du i morges? - Har Ernesto ikke fortalt dig det?
Jeg har ikke spurgt ham.
Vi tog hen til en filminstruktør, til en audition.
- En audition? Hvorfor? - Jeg vil gerne arbejde.
Ville du ikke indrette herhjemme? Og udskifte møbler, tæpper, lamper...
Nej, ring hellere til en indretningsarkitekt.
Du kan jo lære at indrette.
Ernesto, jeg vil være skuespiller. Det har jeg altid villet.
Det har du forsøgt før, og se, hvordan det gik dig.
Den var under bæltestedet.
Undskyld. Tilgiv mig.
Jeg går ovenpå.
Lena, vær nu sød. Bliv ikke vred, min skat. Jeg beder dig.
Du behøver ikke bekymre dig. Det gik ikke godt. Jeg var meget nervøs.
- Telefon. Det er hr. Mateo Blanco. - Kom ind!
- Han hævder, at det er vigtigt. - Hallo?
Ja.
Selvfølgelig. Fint.
Tak.
Det var instruktøren. En audition var ikke nok. Han vil se mig igen.
- Hvad gør du så nu? - Jeg tager derhen, ikke?
- Jeg har også brug for at lave noget. - Og hvad med mig?
Det er Magdalena Rivero. Jeg vil aflyse min tid i morgen.
Jeg ringer tilbage en anden gang. Tak.
- De har jo ikke givet mig rollen. - Det gør de.
Og det ændrer intet. Kun at jeg også går på arbejde lige som dig.
Om aftnen kan vi fortælle hinanden, hvad vi har lavet.
- Hvorfor gifter vi os ikke? - Hvad?
Vil du gifte dig med mig?
- Du har jo været gift og skilt, ikke? - Med dig ville det være første gang.
Vi har boet sammen i to år. Vi har det da godt på den måde, ikke?
Det har du vist ikke.
Martel tilbød at producere filmen. Din mor ville ikke have det.
- Vi ventede på støtte fra ministeriet. - Skal jeg ikke hjælpe dig?
Og på et forskud på tv-rettighederne, men det ville tage måneder -
- og jeg havde travlt med at komme i gang.
- Fuldstændig som Audrey. - Totalt Audrey!
- Han er så belastende. - Sæt dig ved spejlet.
Løft ansigtet.
Nu kigger du på mig i profil og smiler bredt som en model.
Okay. Sådan her?
Ja. Kom igen.
Mere smil i øjnene, og luk munden mere.
Kom så. Nu.
Godt. En gang til. Åbn munden lidt.
Skønt. En gang til. Det er rigtigt godt.
- Kunst. - Fuldstændigt.
Nu skal hun prøve noget mere vovet.
- En platinblond paryk. Noget poppet. - Det har jeg.
- En i Goldie Hawn-stil. Forrygende. - Men hun skal ikke ligne en puddel.
Nej? Så er hun ikke Goldie.
- Så glem det. - Goldie er ikke ham.
Han tager den på, når an majer sig ud.
- Altså platinblond? - Ja.
Jeg ændrer din makeup.
Smut så!
Se parykken. Den er lavet af syntetiske fibre, men ser fabelagtig ud.
- Okay. Lad os så se. - Du bliver helt vild.
Tag de her øreringe på.
Judit, vil du rykke lidt til venstre?
- Er du træt? - Nej.
Nej, smil ikke. Parykken er falsk nok.
Sådan. Skønt.
Judit brød sig ikke om Lena, men jeg syntes bedre og bedre om hende.
Og Ernesto jr. kunne godt lide mig, og det ville jeg udnytte.
Hans far havde bedt ham om at lave en dokumentar om optagelserne.
Hvad Ernesto senior angik -
- havde jeg aldrig mødt en mand, der var så lidt besat af en kvinde.
Han producerede filmen i forsøg på ikke at miste Lena.
Sådan noget uforståeligt lort.
Og værsgo.
Midt i det følelsesmæssige panorama begyndte vi optagelserne.
Tænk på alle de gange, du har lavet gazpacho til Ivan -
- og på hvor meget han nød den. Og det smerter dig enormt.
Vi optager, første gang du kommer hjem fra en fotosession.
Du ser straks på telefonsvareren. Hvis den blinker, er det måske Ivan.
"Hvis ikke, venter endnu desperat dag. Du har ledt efter ham i to dage.
Selvfølgelig. Okay.
Kunne du lide det med tomaterne? Ja, meget. Det greb mig.
Også mig. Det er gribende.
Tænk, at du bliver rørt over tomater.
Det var ikke tomaterne, men de søde ting, du sagde til mig."
Tror De, at de kan lide hinanden?
- Tror De, at de kan lide hinanden? - Mig?
Jeg ved ingenting. Jeg kigger bare på deres munde.
"Prøver? Hvad synes du?"
- Tak! - Rigtig godt. Den er i kassen.
- Skal du noget? - Nej, gå bare.
- Jeg vil da gerne blive. - Nej, gå nu. Jeg skal se på parykker.
- Parykker er jeg vild med. - Du har optaget timer med parykker.
Og Lena?
Lena? Efter prøverne trængte hun til massage.
- Hun har fået myoser. - Dem har jeg ingen af.
- Må jeg ikke filme det? - Vær ikke så anstrengende. Smut nu.
Vi ses.
Edurne, jeg skal tale med Lena. Vi vil ikke forstyrres.
Det klarer jeg. Jeg skal nok agere vagthund.
Vent. Er hans søn derude?
Nej, jeg har sendt ham hjem. Edurne står på vagt.
Mateo, det her er vanvid.
- Hej. - Hej.
- Hvad laver du? - Ingenting. Sidder og venter på dig.
Film kræver meget arbejde.
Ja, man klør på. Det er et fængslende arbejde.
Gør det dig ikke træt?
Chokolade giver ny energi. Jeg elsker mørk orangechokolade.
Jeg mente optagelserne, ikke chokoladen.
Jo, meget. Sidst på ugen er jeg meget træt, men jeg er meget glad.
Vi trænger til et pusterum. En weekend i huset på Ibiza.
- Vi prøver jo i weekenden. - Prøver I ikke mellem optagelserne?
- Jo. - Laver I ikke andet end at prøve?
- Sådan laver man film. - Og hensynet til andre?
- Man kan ikke bare lægge folk på is. - Man må bøje sig for filmens regler.
Nej, mine regler. Jeg er produceren.
- Problemer? - Ja. Det er totalt upersonligt.
Jeg bad om et grafisk sæt, men det her er totalt dødt.
- Skal jeg tale med Anton? - Nej, det gør jeg selv.
Hvad er der i vejen med dig? Du ser skidt ud.
Diego kunne næsten ikke få vejret i nat. Vi har ikke lukket et øje.
- Hvad er det? - Nogle læger siger astma.
Andre allergi, men vi ved det ikke.
De laver stadig nye test, men vi er desperate.
Tag den tid, du har brug for. Det vigtigste lige nu er din søn.
Tak.
Og produceren klager over, at vi lægger for stort beslag på Lena.
Hvordan tror han, man laver film?
Ernesto er forretningsmand, ikke kunstner.
- Ingen bad ham om at blive producer. - Den diskussion er helt uaktuel nu.
De tager til Ibiza i weekenden, så I kan ikke prøve.
Det røvhul.
Væk med lamper, bord og stole. Det skulle være grafisk, men levende.
Kors, hvor ser jeg ud.
Du blev forskrækket, da jeg rørte ved dig, men ikke, da du så mig død.
Jeg troede ikke, at du var død. Jeg troede, du sov.
Jeg plejer at snorke.
Hvis jeg troede, at du var død, havde jeg vel ikke smukkeseret mig for dig.
Alle mænd i min alder kunne få et hjerteanfald efter seks knald.
Du er ikke en mand i din alder.
Jeg dør gerne efter at have kneppet dig i dagevis -
- ugevis, måneder, år, århundreder...
Jeg er vild med dig. Du gør mig fuldstændig vild.
Det ved du vel?
Ja, det gør jeg vel.
Og værsgo!
Se, hvad jeg fandt. De faldt ned fra Deres altan.
De var fra Ivan. Jeg smed dem ud.
Det kan man da ikke. Nogen kunne blive slået ihjel.
I Napoli nytårsaften smider de endda møbler ud.
Min bedstefar var napolitaner. Det ligger mig i blodet.
Men det her er ikke Napoli, og det er ikke nytårsaften i dag.
Jeg var nervøs. Det får mig til at slappe af. Behold dem.
Dem kan jeg snildt bruge. "Love".
De siger "love". Jeg siger "sex".
- Er den i kassen? - Nej, for pokker.
Jeg frisker din makeup op bagefter, ikke?
- Du er ikke i form i dag. - Det ved jeg.
- Hvad er der galt? - Det fortæller jeg senere.
- Vi tager en pause. - 30 minutter?
Vi tager en pause på 30 minutter.
Lad os få ryddet lidt væk og gå udenfor.
Ingen mund.
"Jeg har haft en rædselsfuld weekend.
Du skulle jo slappe af.
Slappe af? Jeg havde det røvhul oven på mig i 48 timer.
Han lod mig ikke hvile et sekund. Jeg overlever på nervepiller."
Ingen mund.
"Nej, nej. Jeg skal nok gennemføre det.
- Er du sikker? - Ja.
Du skal gnistre og give det en lethed.
Naturligvis. Lethed, lethed."
Du aner ikke, hvordan det er at have det monster oven på sig i 48 timer.
Det er kvalmende.
"Det er bedst, at du ikke tænker på det.
Lad os aldrig nævne Ernesto mere. Det er bedst at fortrænge det."
Hvad gør De med Deres notesblokke?
Jeg fylder dem. Og så brænder jeg dem.
- Jeg vil foretrække, at de sover her. - Sover?
Læg dem her. Så får de dem igen i morgen.
Når De har fyldt dem, beholder jeg dem.
Udmærket. Som De vil.
- Hvad tid i morgen? - Jeg ringer til Dem, når det er klart.
De er vel klar over, at det er absolut fortroligt.
Naturligvis. Farvel.
- Hej, Lena. - Hej.
Min far spurgte mig, om jeg ikke ville følge dig til yoga.
Sig til ham, at jeg er voksen, og at jeg har forbudt dig at forfølge mig.
- Det kan jeg jo ikke sige til ham. - Prøv.
- Det kan jeg ikke. - Gør, som du vil.
Men hold dig fra mig. Du er møgirriterende.
- Ernesto, hvad laver du? - Arbejder.
Sluk det nu. Har Mateo ikke forbudt dig at filme os efter optagelserne?
Min far sagde, at jeg skulle ignorere det.
I er totalt skrupelløse! Lad mig for fanden være i fred!
- Husk, at jeg filmer dig. - Hold op, har jeg sagt.
Hold op!
Jeg har sagt, du skal slukke det skide kamera!
- Du er sindssyg! - Lad mig være!
Slip! Mit kamera!
"Fokuser på mig.
Ernesto, hør nu godt efter.
Ja, jeg taler til dig.
Jeg har været sammen med den, jeg elsker, og jeg er lykkelig -
- fordi den mand elsker også mig. Højt.
Du skal ikke være bekymret. Nu skal jeg snart lade dig være i fred.
Du behøver ikke at udspionere os mere. Der er ikke noget at skjule."
- Jeg vidste ikke, om det blev sent. - Det regnede. Vi kunne ikke filme.
- Hvor skal du hen? - Jeg går fra dig.
- Kan vi ikke tale om det? - Jeg har ikke mere at sige til dig.
- Lena, vær nu sød! Vær nu sød! - Farvel.
- Hør nu på mig. - Slip mig.
Vend dig om, min skat. Jeg skal nok hjælpe dig.
Lad mig. Slap af. Jeg hjælper dig.
Du kan have brækket noget. Jeg tager dine sko af.
Så går det bedre.
Jeg skal nok ordne det hele. Op med hovedet.
Hjælp mig.
Sæt dig ganske forsigtigt ind, skat.
Sådan. Nu skal jeg køre dig på hospitalet.
Min kone er faldet ned ad trapperne. Vær forsigtig.
Helt forsigtigt.
Hendes hoved.
Tag det roligt.
Vær forsigtig med mine ben.
Til traumeafdelingen.
- Må jeg ringe? - På lægens kontor.
- Det er vigtigt. - Vi følger Dem derhen.
- Mateo? - Ja. Hvad er der galt?
- Kommer du ikke? - Nej.
- Er der sket noget? - Ja, der er sket noget uventet.
Tag det roligt. Det går fint.
Vi optager i morgen aften. Ses vi inden?
Nej, det når jeg ikke. Jeg har travlt. Vi ses i studiet.
Du lyder mærkelig. Der er vel ikke noget galt?
Nej. Vi ses i morgen.
Nu kommer de. Ingen spørgsmål.
- Hvordan går det, frue? - Fint.
- Skal jeg hjælpe? - Nej, det behøves ikke.
- Der er intet galt. - Gå foran og åbn døren.
Tak for din diskretion.
Vil du ikke godt tage solbrillerne af?
Hvad skal jeg gøre? Hvad skal der til, for at du tilgiver mig?
- Kør mig hen til studiet. - Du må ikke bevæge dig.
Så slæber jeg mig selv derhen.
Hvad vil du sige? Hvordan vil du forklare gipsen og de blå mærker?
- Det kommer an på dig. - På mig?
Jeg vil gøre alt, hvis du vil blive sammen med mig.
Jeg bliver sammen med dig, hvis du lader Mateo gøre filmen færdig.
- Han vil udspørge dig. - Jeg siger, at jeg snublede.
Du kan jo ikke gå?
Jeg vil have en garanti for, at du respekterer hans beslutninger.
Uanset hvad det koster, eller hvor længe det tager.
Der bor jeg.
Ernesto vil acceptere alle dine beslutninger.
Jeg kan ikke få fra et klip, hvor du går normalt til et med gips på.
- Hvornår skal den af? - Om tre uger.
Må jeg tale med Lena alene?
Fortæl mig sandheden.
Folk falder jo ikke ned ad trapperne. Det sker kun på film.
Ikke så højt. Optagelserne må overstås, før jeg kan jeg ikke gå fra Ernesto.
Hvorfor ikke? Han er psykopat. Du behøver vel ikke flere beviser?
For guds skyld.
Jeg har lovet at blive hos ham -
- hvis han lader dig gøre filmen færdig på dine betingelser.
- Der må være en anden udvej. - Hvilken?
Jeg må blive hos ham, indtil du er færdig.
Hvad har du lovet ham?
Vi bor sammen, men i separate soveværelser.
- Jeg har ikke lovet ham andet. - Vil han stille sig tilfreds med det?
Det ved jeg ikke. Jo før vi bliver færdige, jo bedre.
Find på noget, så vi ikke skal stoppe.
Vi har kun én trappescene.
Vi bliver nødt til at tage slutningen igen.
Retake 23, et, første.
Og værsgo!
Så du er Ivans ekskone. Hende, der lå på psykiatrisk i 20 år.
Jeg er ikke på sindssygehospitalet længere.
Jeg er er her med dig på vej ned ad trapperne.
Efter beskeden at dømme er du meget opsat på at se ham.
Ja, men gå du bare først.
Nej, det er dig, der har travlt. Jeg har ventet i 20 år.
Gå så.
Som jeg fortalte dig, da jeg forlod min mand, gik jeg ud på gaden -
- og der var en fyr, der kiggede på mig, En flot fyr.
Hans røv... Hans fødder...
Jeg råbollede ham.
Jeg er meget interesseret i sex som social interaktion.
- Hvordan var det? - Han var virtuos. Exceptionel.
- Den sidder lige i skabet. - Og hans storetå...
Hver morgen mødte Lena ødelagt op på sættet.
Ved gentagelser var der altid ét klip, hvor hun gjorde det godt.
Samlivet med Martel var blevet et helvede.
Lena var tavs, men det var åbenlyst. Da optagelserne var færdige -
- tryglede jeg hende om at flytte, men hun frygtede for filmen.
Hun ville ikke forlade ham, før jeg havde valgt de gode klip.
- Det er Magdalena. - Er der noget galt?
Nej, jeg er her uden penge til taxien.
Jeg kommer ned. Jeg er straks tilbage.
Hun er ude på toilettet.
- Hvad er der sket? - Vi havde et voldsomt skænderi.
Han flåede mit tøj af og smed mig ud på vejen.
Giv taxachaufføren drikkepenge. Han lånte mig sin jakke. Uden ham...
Det røvhul! Vi melder ham til politiet med det samme.
Nej, bare tag mig langt væk herfra.
Ja, selvfølgelig. Som du vil.
Giv mig kameraet.
- Hvad skriver du? - Golfo-strandens hemmelighed.
Da jeg tog billedet, så jeg ikke det par, der kysser.
Hvad er hemmeligheden?
Det ved jeg ikke. Jeg må skrive det for at finde ud af det.
Det par er os to.
Hvad er det?
Det ligner et ben.
Det er en arm.
Og to ben mere.
To mennesker, som de gik i døden.
En mand og en kvinde. De gik i døden sammen.
- Er der noget galt med fru Joyce? - Jeg ved det ikke.
Hvad er der i vejen?
Den første måned fløj forbi.
En dag måtte vi vende tilbage, men vi blev ved med at udskyde det.
Jeg var bekymret for dig og din mor. Jeg havde ikke sagt farvel til jer -
- og du var syg, da vi rejste.
Ham med klor er her.
Har vi brug for klor? Han ringer tilbage i næste uge.
Hej. Undskyld, jeg forstyrrer.
Jeg vil bare spørge, om I har brug for folk?
Vi kunne godt bruge hjælp, nu hvor højsæsonen står for døren.
- Har du erfaring? - Jeg har arbejdet som sekretær.
Jeg er ret tosproget.
Hun kunne tage nogle eftermiddage...
Perfekt.
Undskyld, men pigen i annoncen ligner dig på en prik.
PIGER OG KUFFERTER
Nej, det er ikke mig.
- Jeg vidste, at han ville melde sig. - Kan filmen få premiere så hurtigt?
Det er en fælde for at få dig tilbage. Der mangler kun et "Eftersøgt".
- Hvad skal vi gøre? - Ingenting. Op i røven med ham.
PREMIERE FREDAG
Hvad står der?
At det eneste intelligente, vi gjorde, var at blive væk fra premieren.
Røvhuller!
Judit?
Det er mig. Jeg må omgående tale med dig.
Vil du ikke godt ringe til mig? Her kommer mit nummer.
845132...
- 28. - Undskyld. 28845132.
Spørg efter Harry Caine.
Jeg er her under det navn. Er du der?
Jeg venter på dit opkald.
- Og mor ringede ikke til dig? - Nej.
- Hvorfor ikke? - Hun var vel vred.
Alligevel burde hun da have fortalt dig, hvad der var gang i.
Men det gjorde hun altså ikke, og vi har aldrig talt om det.
- Var du ikke nysgerrig? - Jeg var ved at dø af nysgerrighed.
I to dage kimede jeg din mor og klipperen ned -
- men ingen af dem svarede.
Så besluttede jeg at tage til Madrid for selv at se, hvad der skete.
Det er første gang, vi skilles.
Jeg kommer tilbage i weekenden.
Men hvis det gør dig bekymret, så tag med.
Nej, jeg har det bedre her. Madrid gør mig bange.
Magdalenas død overraskede os ikke midt i et favntag -
- som vi havde drømt om, men mens vi sad i hver sit sæde.
Og jeg slap med livet i behold.
Mateo, sig noget.
Mateo er død.
Sig ikke sådan noget.
Vi tiltaler ham med hans navn, men han nægter at svare.
Han insisterer på, at Mateo er død.
Hans arbejde handler i bund og grund om billeder.
Jeg vil tro, at et liv i mørke er døden for ham.
- Kan han få synet tilbage? - Nej.
Han har et såkaldt corticalt synstab. Det er uhelbredeligt.
Sådan. Det er godt.
Der er nogle trin på højre hånd.
Men ikke her. Du skal gå lidt længere frem.
Jeg fører dig, indtil vi når kanten.
Kom så.
Sådan der.
Vi er der næsten.
Nu er der et par trin ned til bilen.
Pas på. De er stejle.
De er 25 cm høje. Jeg har målt dem. Jeg stiller tasken.
Så går vi.
Det første er det sværeste, men jeg holder fast i dig.
Ja, føl dig frem med foden.
Det var det. Så kan vi gå.
Rigtig godt.
Kom så. Så det næste.
Lidt længere.
Sådan. Vi er nede.
Besøgte du Lenas mor i landsbyen?
- Ja. - Hvad sagde hun til dig?
Hun var meget taknemmelig for, at Ernesto tog sig af det hele.
Ligger hun der?
Ja, de begravede hende ved siden af hendes far.
- Så du graven? - Ja.
Hvordan ser den ud?
Helt enkel. Hendes mor ønskede ikke noget prangende.
Se, mor, havet!
Nu er vi i Famara.
Stands. Jeg står af her.
Nej, vent lige et øjeblik. Hvad mener du med stå af?
Tag hen til receptionen og gør det nødvendige. Jeg venter på stranden.
- Jeg vil også ud her. - Hvorfor vil I ud i den blæst?
- Jeg har ikke noget imod vinden. - Ti stille, Diego.
Stands bilen.
Mor, vær nu sød. Lad mig blive her. Det er første gang, jeg ser havet.
- Vær nu sød. - Okay.
Knap op. Gå ikke for tæt på havet. Hold ham i hånden, og slip ham ikke.
Du skal også knappe til.
Du godeste.
Sådan.
Pas på. Der er et trin.
Lad os køre.
Vent her, tak.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg skal betale Mateo Blancos regning.
- Hvem? - Mateo Blanco.
- Vi har ingen her af det navn, vel? - Nej.
- Det er den mand med trafikulykken. - Mener De Harry Caine?
Ja, naturligvis.
Harry!
Harry Caine!
Vi er her!
Vi må gå nu, Harry.
Kom så, Diego.
Ræk mig din hånd.
Kan vi ikke blive?
Nej, du må gøre, som din mor siger. Du har fået nok vind for i dag.
Jeg er her, Harry.
Pas på, at I ikke snubler.
Kan du huske Famara?
Tydeligt. Det var første gang, jeg så havet.
Jeg kan huske dragerne og en hund, der gøede.
Jeg kan også godt huske den gøende hund.
Hvad laver du?
Jeg prøver at rekonstruere nogle af dine fotografier.
Et er næsten helt.
Hvad kan muntre dig op?
- Jeanne Moreaus stemme. - Jeg har ikke hendes nummer.
Se efter "Elevator til skafottet" af Louis Malle
Okay. Fritz Lang, Jules Dassin, Nicholas Ray...
Led på øverste hylde.
"Fanny og Alexander", "Fellinis 8½", "Den store læge".
"Elevator til skafottet". Her er den. Jeg kender den ikke.
Jeg håber, du kan lide den.
Hvordan kan jeg smide den ud? Politiet kan jo finde den...
Lad være. Det er "Piger og kufferter".
Jeg forstår ikke noget.
Hvis politiet finder 15 kg ren kokain i mit hus, arrestererde mig nok.
Jeg forstår ikke, hvordan kufferten er endt i dit hus lige pludseligt.
Lyder det ikke mærkeligt?
Som jeg fortalte dig. Da jeg forlod min mand, gik jeg ud på gaden -
- og der var en fyr, der kiggede på mig, En flot fyr.
Hans røv og fødder... Jeg tog ham med hjem og råbollede ham.
Det lyder helt falsk.
I sengen? Han var virtuos. Se. Hårene rejser sig på mig.
Hvorfor valgte jeg dog de klip? De er rædselsfulde.
- Hvad skal vi lave i dag? - Jeg bliver nødt til at tage hjem.
Der var en besked om, at mor kommer hjem i dag for at fejre din fødselsdag.
Er det min fødselsdag?
- Det siger hun. - Hvis Judit siger det, så...
Til lykke!
Jeg må hellere invitere jer ud at spise.
Er der nogen hjemme?
- Ja. - Min skat, jeg har savnet dig meget.
Hvad er der? Ses det meget?
- Ja. - I dag har jeg ligget vandret.
Jeg troede, du havde vænnet dig til det.
Ja, undskyld.
Du er sådan en flot fyr!
Har du det godt? Jeg var så bekymret for dig.
Jeg har det fint. Mateo passede mig dag og nat.
Mateo?
- Kalder du ham ikke Harry længere? - Jo.
Vi skal have købt en fødselsdagsgave til ham.
- Hvad har I lavet i al den tid? - Ingenting.
- Vi har set film og snakket. - Snakket?
- Ja. - Om hvad?
Mor, helt ærligt...
Og hvad fejlede du? Jeg tror ikke helt på det med mavekatar.
Det var en undskyldning i et manuskript.
Jeg var ude for et uheld. Jeg vil ikke tale om det nu.
Et uheld? Hvad for en slags uheld?
- Det er svært at forklare. - Prøv. Jeg er ikke så dum.
Lad os tale om det en anden dag. Jeg har det godt nu.
Jeg køber nogle dvd'er til Mateo.
Jeg ved ikke, hvad I har talt om i alle de dage -
- men jeg ved, hvad jeg ikke har fortalt Jer i alle de år.
Jeg har aldrig spurgt...
Men du må have spurgt dig selv tusind gange.
Det er din fødselsdagsgave.
Det er også en gave til dig, Diego.
Efter at I var forsvundet, var Ernesto senior kun ude på at få hævn.
- Glem det. - Nej.
- Du har bare en dårlig dag. - Netop. Jeg vil, at den ender godt.
Ernesto havde en vanvittig plan for at få hævn over Jer.
For at gennemføre den måtte han bestikke os.
I hvert fald mig og Luis, klipperen.
Selv om det var vanvittigt, var det ikke et problem.
Vi solgte begge ud uden indvendinger, Luis og mig.
Mig var han betænksom nok til at udstyre med et alibi.
Han foreslog, at vi tog til USA i seks uger -
- til Mayo Clinic, så Diego kunne blive helbredt for sin aspergillose.
På den måde ville jeg ikke være til stede, mens han ødelagde din film.
For det var hans plan.
At gøre filmen til et miskmask.
Jeg foretrak at blive i Madrid og få Diego helbredt her.
Jeg ville se det. Hvis jeg skulle forråde dig -
- ville jeg lide så meget, som jeg havde fortjent.
Det var ren tortur at se, hvordan Ernesto valgte alle de værste klip -
- og Luis klippede dem sammen og gjorde din film til et monster.
Jeg kunne kun selv holde det ud ved at hengive mig til lidelsen.
Jeg havde solgt mig selv til Ernesto på grund af smerte og jalousi.
Jeg kunne ikke tilgive dig, at du forsvandt med Lena uden et ord.
Med mit forræderi fik jeg hævn over dig, hende og mig selv.
Den eneste uskyldige var Diego.
Tilgiv mig, min skat, for al min bitterhed i alle de år.
Ingen fortjener at vokse op på den måde.
Må jeg bede om en gin og tonic mere?
Se ikke sådan på mig.
Mange tak.
Du behøver ikke at fortsætte.
Jo. Nu hvor du igen kalder dig Mateo, har jeg ingen undskyldning.
- Du har fortalt os det hele. - Nej, ikke alt.
Ingen vidste, hvor I var. Vi anede det ikke.
Ernesto organiserede alt -
- premieren og det hele, for at få Jer til at reagere.
Hans hævn var meningsløs, hvis ingen af jer reagerede.
Ernesto spurgte mig konstant om, hvor I kunne være -
- men jeg vidste det heller ikke, og det var jo sandheden.
Derfor ville jeg ikke ringe til dig. For ikke at komplicere tingene.
Han hyrede adskillige detektiver til at lede efter jer -
- men inden de fandt jer, ringede du til mig -
- to dage efter premieren.
Jeg var alt for skamfuld til at svare -
- og alt for rystet. Det er jeg stadig.
Næste gang Ernesto spurgte mig om dig...
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg gav ham nummeret i Famara.
Han sendte sin søn for at lede efter jer på Lanzarote.
Det var ham, der fandt jer efter ulykken og ringede til hospitalet.
- Var han indblandet? - Nej.
Men jeg følte, at hvis jeg ikke havde givet hans far nummeret -
- var det måske aldrig sket.
Hvorfor tror du det?
Jeg ved det ikke. Det er nok den dårlige samvittighed.
Nu er det nok. 14 års dårlig samvittighed er nok.
Vent. Lad mig hjælpe dig ned.
Nej tak. Godnat.
Ring, hvis du får brug for noget.
Diego svarer ikke. Læg en besked.
Hej, Diego. Det er Mateo.
Undskyld, at jeg ringer så tidligt.
Bed din mor om at ringe, når hun har tid. Tak.
- Du er tidligt på den. - Jeg kunne ikke sove.
- Kaffe og toast? - Vil du ringe til det nummer for mig?
Ray X?
- Tak. - Jeg kommer med kaffen.
- Ernesto? - Hvem er det?
Undskyld, at jeg forstyrrer. Det er Mateo Blanco.
Sikke en luksus.
Dagen skal have en god start.
- Hvordan har du det? - Lidt tømmermænd, men godt.
Jeg tror, at den katarsis i går aftes gjorde mig godt.
- Lad mig hjælpe dig. - Nej, sæt dig ned.
Sæt dig.
Diego, i går var der kun én ting, jeg ikke fik sagt til dig.
Senere. Nu skal vi have morgenmad.
Hvis jeg ikke fortæller dig det nu, gør jeg det måske aldrig.
I slutningen af 80’erne var Mateo og jeg kærester.
Det tænkte jeg nok. Selv før din katarsis i går aftes.
- Gjorde du? - Det er da åbenlyst.
Ens gardiner i jeres soveværelser, ens souvenirs fra Mexico, korsene...
Ja. Der er noget andet, som jeg ikke tror, at du ved.
Mateo er din far.
- Er Mateo min far? - Ja.
Og den flygtige elsker? Min såkaldte biologiske far?
Er han opspind?
Nej, jeg kan skjule ting, men jeg dur ikke til at finde på ting.
Den flygtige elsker fandtes.
Vi havde en affære. Han var bøsse, og det var en meget kort affære.
- Ved Mateo det? - Nej, er du tosset?
Han spurgte mig dengang, og jeg benægtede det.
Vores forhold skulle være uændret.
Jeg spurgte ikke, om han ville være far.
Hold da kæft! Så Mateo er min far.
- Han ringede tidligt i morges. - Mateo? Hvad ville han?
- Du skal ringe. - Hvorfor vækkede du mig ikke?
Efter den nat havde du brug for søvn, og han sagde ikke, at det hastede.
Giv mig telefonen.
Hallo?
Du har ringet. Går det godt? Har du brug for noget?
Nej, det går ikke godt. Og ja, jeg har brug for noget.
De 40.000 meter negativer fra min sidste film.
Jeg er hjemme hos Ernesto jr.
Jeg har lige fundet ud af, at materialet blev destrueret i 1994.
Det tænkte jeg nok, men ikke, at de gjorde det så hurtigt.
- Hvad laver du hos Ernesto? - Jeg vil afpresse ham.
Vi har brug for penge. Diego skal ikke tilbage til den skide bar.
- Jeg vil give ham løn. - Gør ikke noget overilet.
Han er skyldig i Magdalenas død.
Du godeste.
- Vent. Der er noget, jeg må sige dig. - I går aftes fik du sagt nok.
Hør nu på mig. Jeg var produktionschef på filmen.
Den eneste med adgang til laboratoriet og materialet.
Efter at Ernesto havde beordret det destrueret, tog jeg det og beholdt det.
- Jeg har materialet herhjemme. - Du lyver.
Jeg sagde ikke noget i går, for jeg vidste ikke, at du vil klippe den om.
Jeg tog det hele. Alle optagelser, internegativer, lydbånd. Det hele.
- Du kan få det hele. - Det ændrer jo alting.
Gå hjem, og lad Ernesto være i fred. Han har ikke noget med det at gøre.
Han skal forklare, hvorfor han var på Lanzarote.
Hej, jeg ringer senere.
Ernesto og hans kamera...
Du minder mig om ham i "Peeping Tom".
Ja, men jeg ønskede aldrig at dræbe dig.
- Det er jeg ikke sikker på. - "The Making Of" beviser det.
Hvad skal jeg med den? Jeg kan ikke se den.
En, du stoler på, kan se den og fortælle dig om den. Undskyld.
Disse billeder afslutter dokumentaren om Mateo Blanco eller Harry Caine.
Hvordan er dokumentaren, som Ernesto kalder den?
Meget spændende.
Hvad ser du nu?
Den sidste aften. I er på vej hjem fra restauranten.
Hvordan kunne han optage? Det var meget mørkt.
Lyset fra hans billygter og fra vindmobilen var nok til at se -
- hvad der skete. Og han har retoucheret den digitalt.
Ernesto var ikke skyld i ulykken. Han var den første til at hjælpe jer.
- Kan man optage og køre samtidigt? - Det ved jeg ikke.
Er der mere, jeg bør vide?
Hvad ser du nu?
Da I venter på fri bane i rundkørslen, kysser Lena og du hinanden.
Kysser vi? Det kan jeg slet ikke huske.
Det er et normalt kys af den slags, som kærester giver hinanden af vane.
Det sidste kys.
Ja.
Lena døde ikke i dine arme, som I havde drømt om -
- men det sidste, som hun tog med sig fra denne verden -
- var smagen af din mund.
- Er det her? - Ja.
Kør den frame for frame, så det varer længere.
14 år efteroptagelserne kunne jeg endelig klippe "Piger og kufferter".
- Dig? - Jeg har lagt tusind beskeder.
- Og ikke én fra Ivan. - Og kufferten?
- Det er Ivans. Han går fra mig. - Og krykkerne?
Hans ekskone skubbede mig ned ad trapperne.
- Min mand og jeg har også brudt. - Det gør mig ondt.
Jeg har lavet kaffe. Vil du skænke? Jeg har ledt efter Ivan hele natten.
- Jeg har stadig ikke sovet. - Det har jeg heller ikke.
- Hvornår gik I fra hinanden? - For fire dage siden. Sukker?
Efter jeg forlod min mand, gik jeg ud på gaden.
Der var en fyr, der kiggede på mig.
- Gazpacho! Jeg tager noget. - Nej! Der er et glas sovepiller i.
Hvorfor?
Ifald Ivan kom. Han elsker gazpacho.
Helt ærligt, Pina.
Jeg har også ødelagt telefonen.
Jeg så det, men ville ikke udfritte dig.
Og sengen... Oser den?
Jeg tabte en tændstik, og der gik ild i den. Jeg ville ikke slukke den.
Ild virker rensende. Hent din kaffe.
Du var ved at fortælle noget.
Nå ja.
Jeg var ved at fortælle, at jeg også har en kuffert stående derhjemme.
- Din mands? - Nej.
En kuffert med 15 kg ren kokain af ypperste kvalitet.
- Er du blevet pusher? - Nej, jeg er stadig i socialudvalget.
Kufferten dukkede pludselig op i mit skab.
Jeg må skaffe de 15kg af vejen så hurtigt som muligt.
Der tages en masse stoffer i politik på grund af de lange dage.
Partiet kan nok aftage to kilo, men hvad med resten?
- Smid det væk! - Er du tosset?
- Politiet må ikke finde det hos mig. - Jeg fatter intet...
Hvis politiet finder kokain i mit hus, arresterer de mig.
Hvordan er kufferten lige pludseligt endt i dit hus?
Da jeg forlod min mand, gik jeg ud på gaden -
- og der var en fyr, der kiggede på mig. En flot fyr.
Hans røv... hans fødder... Vi tog hjem og råbollede.
Jeg er interesseret i sex som social interaktion.
- Hvordan var det? - I sengen?
Han var virtuos. Jeg har aldrig set noget lignende.
Hans storetå... Se hårene rejser sig på mig.
Hvad skete der?
Bagefter spurgte han, om han måtte blive et par dage.
- Har du nogen kager? - Ja, i skabet.
- Og der er crème caramel. - Den spiser jeg bagefter.
Han spurgte altså, om han måtte blive, og jeg sagde okay -
- men jeg ville ikke love noget. Han skulle ikke tro, at jeg var nem.
Så dukkede han op med en kuffert og flyttede ind.
I går så jeg i tv, at han er blevet arresteret efter en narkooperation -
- og er en af landets mest eftersøgte narkobagmænd.
Hvad siger du?
Så jeg blev mistænksom.
Jeg åbnede kufferten og så, at den var fuld af poser med kokain.
Jeg tog en og gik ud på gaden og har ikke været hjemme siden.
Sikke en historie!
Jeg var forundret over, hvor god han var til at bolle.
Mænd med et farefuldt liv boller altid, som var det for sidste gang.
Se, jeg får helt gåsehud.
Ja, det har du talent for. Og kufferten?
Ja, jeg ville spørge dig, om jeg måtte bringe den herover.
Kan du høre mig? Jeg bringer den herover.
Tænk, hvis de finder den hos mig. Jeg er jo byrådsmedlem.
Borgmesteren vil hidse sig op -
- og partiet kan ikke klare endnu en skandale.
- Råb nu ikke! - Politiet!
Hvad skal de her? Ingen ved, at du er her.
Jeg har altid vakt opsigt.
Lad, som om du er kommet til kaffe.
Det er så langt, vi er nået.
Er det værd at fortsætte, eller er det åndssvagt?
Hvad? Jeg var ved at dø af grin. Jeg er vild efter se, hvad der sker.
Det er vidunderligt!
- Du bliver nødt til at relancere den. - Det vigtigste er at få den afsluttet.
Film skal afsluttes, om man så må gøre det i blinde.